Bolærne er en gruppe øyer i Ytre Oslofjord. Den består av tre større øyer, i tillegg til flere holmer og skjær. Øyene har mye flott kystnatur, og en innholdsrik historie. Vi har besøkt Østre Bolæren.
En perle i Ytre Oslofjord
Bolærne er en øygruppe beliggende i Ytre Oslofjord. Øyene ligger sørøst for Tønsberg, men hører til Færder kommune. Bolærne er en mer eller mindre skjult perle for mange, men for båtfolket i fjorden er øyene godt kjent.
Om du ikke har båt selv, kan du komme deg ut til øygruppen med rutebåt om sommeren. Mange kajakkpadlere finner også veien hit.
Den idylliske øygruppen består av tre hovedøyer: Vestre Bolæren, Mellom Bolæren og Østre Bolæren. I tillegg ligger flere mindre holmer og skjær rundt hovedøyene.
Bolærne kan tilby en rik blanding av naturopplevelser, historie og kultur. Forsvaret har spilt en viktig rolle i det siste århundret av øyenes historie, men den strekker seg adskillig lengre tilbake i tid.
![](/bilder/2024/20240613-178.jpg)
Ved Østre Bolæren, Oslofjorden. Fulehuk fyr i bakgrunnen.
Historie i utsatt farvann
Bolærne har en spennende historie med linjer helt tilbake til steinalderen. Arkeologiske funn viser at øyene har vært bebodd i flere tusen år.
På Vestre og Mellom-Bolæren ligger det gravrøyser fra bronsealderen oppe på de høyeste punktene. Noen kan spores tilbake til jernalder. Østre Bolæren skal også ha hatt slike gravrøyser, men det kan se ut til at de har gått tapt som følge av militær byggeaktivitet.
Bolærne og skjærgården rundt må sies å ligge i utsatt farvann. Været kan være lunefullt i disse områdene, og vinden kan plutselig slå til og øke bølgehøyden raskt.
![](/bilder/2024/20240613-374.jpg)
Kveld ved Østre Bolæren, Oslofjorden.
Gjennom skjærgården ved Bolærne og øst for Tjøme, passerte tre tidligere seilingsleder inn mot Tønsberg. På havbunnen ligger rester av mange skip som kom ut av kurs og forliste her.
Man antar at losvirksomheten i dette området kan ha vært drevet allerede i vikingtida, kanskje enda lenger tilbake. Det var i hovedsak lokale fiskere og sjøfolk som hjalp de sjøfarende på den tida.
![](/bilder/2024/20240613-364.jpg)
Ved nedlagt militærleir på Østre Bolæren, Oslofjorden.
Forsvaret overtar
Bolærne hørte tidligere til under Sem kongsgård, og senere grevskapet Jarlsberg. I 1916 ble øyene imidlertid ekspropriert av Forsvaret. Bolærne Fort ble bygget på Østre Bolæren med formål å forsvare Karljohansvern i Horten, marinens hovedstasjon.
Festningsverkene ble påbygd og utvidet av okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Det aller meste av arbeidet ble utført av sovjetiske krigsfanger, som bodde og døde under fæle forhold på naboøya Mellom-Bolæren.
![](/bilder/2024/20240613-295.jpg)
Skytestilling på Østre Bolæren, Oslofjorden.
Bolærne var en viktig del av det tyske kystforsvaret under okkupasjonen, og øyene var tungt befestet med kanonstillinger og bunkere. Mange kan fortsatt sees. Anleggene ble etter krigen overtatt av det norske forsvaret, men ilandstigningsforbudet fulgte med videre under hele den kalde krigen som fulgte.
I 2004 ble øyene kjøpt av Nøtterøy kommune og Vestfold fylkeskommune. Hundre år etter ekspropriasjonen, i 2016, overtok Nøtterøy kommune hele eierskapet. Nå er Bolærne tilgjengelig for alle, og det tidligere militære området er tilrettelagt for ferie- og fritidsopphold.
![](/bilder/2024/20240613-091.jpg)
Eikeskog på Østre Bolæren, Oslofjorden.
Natur og friluftsliv
Naturmessig er Bolærne et paradis for friluftsentusiaster. Øyene er kjent for sine gode turstier, flott kystlandskap, og et rikt plante- og dyreliv. Her kan man oppleve alt fra sjeldne orkideer til hekkende sjøfugl.
Fuglekikking er spesielt populært, ettersom øyene fungerer som hekkeplass for en rekke arter, inkludert havørn, måker, terner og storskarv.
For de som er glad i å bade og sole seg, finnes det flere fine sandstrender og svaberg som egner seg perfekt til en avslappende dag ved sjøen. Øyene har også flere gode fiskeplasser, og det er muligheter for å leie kajakk eller båt for å utforske skjærgården ytterligere. Vannsport som seiling og windsurfing er også populært i området.
Store deler av Bolærne er omfattet av Færder nasjonalpark, som ble opprettet i 2013 for å bevare det unike kystlandskapet og det rike biologiske mangfoldet i området.
![](/bilder/2024/20240613-115.jpg)
Blodstorkenebb på Østre Bolæren, Oslofjorden.
Tilgjengelig skjærgårdsnatur
Bolærne er lett tilgjengelig med båt fra Tønsberg. I sommersesongen går det regelmessige båtruter til øyene, som gjør det enkelt for både lokale og turister å besøke.
Overnatting er mulig i de gamle militærbrakkene som nå er gjort om til enkle gjestehus. For dem som foretrekker å sove under åpen himmel, er det også flere flotte teltplasser rundt på øyene.
Både på Vestre og Østre Bolæren finnes det kafé som serverer enkle måltider og forfriskninger. Et lite museum som gir innblikk i forsvarshistorien på øyene ligger på Østre Bolæren. Her kan man også besøke kunstutstillinger i et av de gamle militærbyggene, hvor lokale kunstnere ofte stiller ut sine verk.
![](/bilder/2024/20240613-470.jpg)
Kveld ved gjestehavna på Østre Bolæren, Oslofjorden.
Som nevnt er Bolærne en del av Færder nasjonalpark. Derfor er det viktig at besøkende viser hensyn til naturen og følger de retningslinjer som er satt for å bevare det sårbare økosystemet.
Samtidig er det et ønske om å gjøre Bolærne mer tilgjengelig og attraktiv for turister, uten at det går på bekostning av naturmiljøet. Det arbeides kontinuerlig med å balansere bevaring med bærekraftig turisme, slik at også fremtidige generasjoner kan få glede av dette unike området.
Vi besøkte Østre Bolæren et døgn midt i juni. Jeg fikk gleden av å vandre på kyststien rundt øya sent i den stille og milde sommerkvelden. Bare lett lyd av bølgeskvulp og fuglenes sang og signaler brøt stillheten. Det var en nydelig sommeropplevelse, så Bolærne kan absolutt anbefales for alle som er glad i kystnaturen.
![](/bilder/2024/20240613-442.jpg)
Kveld på Østre Bolæren, Oslofjorden.
Kilder:
Lang og variert historie, Færder kommune (hentet 20.06.2024).
Se flere bilder fra denne turen
Publisert 23.06.2024. Sist oppdatert 23.06.2024.
Tekst og foto: Vidar Moløkken.